Author: root

Актуальність теми
Девіантна поведінка ( від лат. deviatio-відхилення ) – система дій і вчинків людей, соціальних груп, що суперечать соціальним нормам або визнаним у суспільстві шаблонам і стандартам поведінки.
Суть девіантної поведінки полягає в тому, що людина не дотримується вимог соціальної норми, вибирає відмінний від вимог норми варіант поведінки в тій чи іншій ситуації, що веде до порушення міри взаємодії особистості і суспільства, особистості та групи. В основі відхилень у поведінці переважно лежить конфлікт інтересів, цінностей, розбіжність потреб, деформація засобів їх задоволення, помилки виховання, життєві невдачі та прорахунки.
Проблема відхилень від соціальної норми почала турбувати людство дуже давно. В результаті аналізу сутності та причин девіантної поведінки утворилося кілька теорій, що з різних позицій підходять до пояснення цього явища.
Аналіз теорій соціальних відхилень доводить, що визначальними факторами відхилень від певних норм є: рівень свідомості, моральності, розвинутість у суспільстві системи соціальних регуляторів поведінки людини і сформоване відношення суспільства до людей, що порушують норми моралі та права.
Істотним показником девіантної поведінки виступає відхилення в ту чи іншу сторону з різною інтенсивністю і, внаслідок різноманітних причин, від поведінки , яка визнається нормальною. Нормальна або гармонічна поведінка характеризується:
Збалансованістю психічних процесів( на рівні властивостей темпераменту, типу вищої нервової діяльності).
Адаптивністю та самоактуалізацією (на рівні характерологічних особливостей).
Духовністю та самоактуалізацією ( на осбистісному рівні).
Так як норма поведінки базується на цих трьох основних характеристиках, так і аномалії та девіації засновані на змінах, відхиленнях і порушеннях цих характеристик.
Для того, щоб оцінити типи девіантної поведінки, необхідно з’ясувати від яких саме норм суспільства вони можуть відхилятися.
Норма- це явище групової свідомості у вигляді уявлень, що розділяє група, та найбільш частих суджень членів групи про вимоги до поведінки з урахуванням їх соціальних ролей, що створюють оптимальні умови буття, з якими ці норми взаємодіють та, відображаючи , формують його.
Виділяють такі норми:
- правові;
- моральні;
- естетичні.
Залежно від засобів взаємодії з реальністю та порушенням тих чи інших норм суспільства , девіантна поведінка поділяється на п’ять типів.
Види девіантної поведінки:
- делінквентна поведінка ( порушення дисципліни, проступки, злочини)
- адиктивна поведінка ( тютюнопаління, алкогольна залежність, токсикоманія, наркотична залежність)
- патохарактерологічна поведінка;
- проституція;
- суїцидальна поведінка.
Девіантна поведінка має складну природу, обумовлену найрізноманітнішими чинниками, що перебувають в складній взаємодії та взаємовпливі.
Фактори ризику девіантної поведінки дітей :
Соціально-економічні:
- зниження життєвого рівня населення;
- майнове розшарування суспільства;
- обмеження можливостей соціально схвалених способів
заробітку;
- безробіття;
- доступність алкоголю та тютюну;
Соціально-педагогічні:
- криза інституту сім’ї;
- зростання кількості сімей з конфліктним та асоціальним стилем виховання;
- проблеми, пов’язані з навчанням;
- конфлікти з вчителями;
- низький соціальний статус підлітка в учнівському колективі;
- слабка система позашкільної зайнятості дітей та молоді.
Соціально-культурні:
зниження морально-етичного рівня населення;
поширення кримінальної субкультури;
руйнація духовних цінностей;
наростання неформальних молодіжних об’єднань, в яких домінує культ сили;
пропаганда ЗМІ західних стереотипів поведінки.
Психологічні:
акцентуації характеру;
- реакція емансипації;
реакція групування;
потяг до самоствердження;
задоволення почуття цікавості;
бажання виглядати дорослим;
потреба змінити психічний стан у стресовій ситуації;
інфантилізм;
підвищений рівень тривожності.
Біологічні:
порушення роботи ферментативної та гормональної систем організму;
вроджені психопатії;
мінімальні мозкові дисфункції внаслідок органічного враження головного мозку;
наслідки спадковості;
вплив природного середовища.
Зміст профілактики девіантної поведінки дітей та молоді:
правова освіта, розповсюдження інформації щодо правових можливостей подолання проблем ( лекції, кіно-, відеолекторії , освітні програми, матеріали ЗМІ, методика «рівний-рівному», соціальна реклама);
надання консультативної допомоги у вирішенні проблем ( консультації юриста, психолога, лікаря, педагога, консультанта ЗМІ, телефонне консультування);
надання кризової соціально-психологічної допомоги ( кризові стаціонари, служби « Телефон довіри» тощо);
соціально-педагогічна допомога сім’ям з обмеженими педагогічними ресурсами, сім’ям з проблемними дітьми ( сімейне консультування і психотерапія, соціальний захист і представництво інтересів сімей);
соціальний захист і реабілітація дітей з девіантних сімей ( консультування, кризове втручання, позбавлення або обмеження батьківських прав );
сприяння зайнятості населення, особливо – представників соціально-вразливих груп та груп ризику ( центри зайнятості і працевлаштування, громадські роботи );
створення умов для змістовного проведення дозвілля ( творчі гуртки та студії, спортивні секції, дозвільні заклади, конкурси, вуличні ігрові майданчики );
соціально-психологічні тренінги ( дають змогу краще пізнати себе , підвищити впевненість у собі , розвинути комунікативні якості, вміння вирішувати складні ситуації, формувати навички відповідальної поведінки );
навчання на рівних ( підготовка волонтерів з числа підлітків, які поширюватимуть профілактичну інформацію серед однолітків, у тому числі під час неформального спілкування ). Цей метод дає можливість подолати упереджене ставлення молодої аудиторії до профілактичної інформації.
Під девіантною поведінкою розуміють дії особистості, які не відповідають суспільним нормам – моральним, правовим, побутовим, дисциплінарним та іншим. Відповідно виділяється поведінка , що відхиляється від моральних ( аморальну), правових (протиправну), медичних ( поведінка хворої людини) та інших форм.
Профілактика та корекція відхилень у поведінці – це майже завжди вирішення питання про їх причини. Причинно-наслідкові зв’язки при цьому можуть бути різноманітними. Так, наприклад, за порушенням учнем дисципліни на уроці можуть стояти: неуважність, відсутність інтересу до предмета, підвищена психомоторна збудливість, вороже ставлення до вчителя тощо.
Близько 25% відхилень у поведінці неповнолітніх обумовлені так званими межевими ( тобто такими, що лежать на межі між нормою та патологією) нервово-психічними розладами, до яких можна віднести невротичні та неврозоподібні реакції, аномалії характеру, зокрема, акцентуації.
До ситуацій, пов’язаних зі школою, що сприяють виникненню в учнів межевих нервово-психічних розладів, відносяться: 1)неспроможність упоратися з навчальним навантаженням; 2) вороже ставлення педагога ; 3) зміну шкільного колективу; 4) неприйняття дитячим колективом.
Такі ситуації породжують шкільну дезадаптацію. До перелічених чинників слід додати і розумове перевантаження. Інформаційне перевантаження мозку призводить до неврастенії, що проявляється у дратівливості, погіршенні самопочуття. Одним із напрямків профілактики такого явища є індивідуалізація навчання.
Нерідко причиною невротичних розладів у дітей служить ярлик невстигаючого. Психіка школярів гостро реагує на відсутність поваги до них з боку педагогів. У відповідь діти починають поводитися грубо, роблять усе наперекір вимогам такого педагога.
Окрему категорію дітей складають учні з порушеннями у пізнавальній сфері ( мова йде про невстигаючих дітей і дітей із низьким рівнем інтелектуального розвитку ). Робота з невстигаючими учнями повинна розпочинатись із визначення причин цього явища і розробки програми подолання виниклих проблем. Численні дослідження показують, що діти із зниженим інтелектуальним розвитком характеризуються низьким рівнем пізнавальних потреб, а також певним відставанням у формуванні емоційно-вольової сфери. А саме: вони погано вчаться тому, що не хочуть вчитись, а не хочуть вчитись тому, що їм не цікаво. Причиною може бути прискорений фізичний розвиток, що поєднується з відставанням у формуванні сфери мотивів та потреб, незрілістю регулятивної сфери, порушенням працездатності, а також прискоренням статевого розвитку. Неблагополучне родинне оточення сприяє виникненню негативного ставлення до людей узагалі, схильності до агресії та жорстокості. Ці риси формуються як захисні реакції на відповідне ставлення до дитини.
Виникає невідповідність між високим рівнем розвитку практичного інтелекту і недостатньо розвиненим абстрактно-понятійним мисленням, що породжує шкільну дезадаптацію через небажання вчитися. У таких випадках починати педагогічну корекцію з намагань ліквідувати низьку успішність нереально, оскільки витрачено дуже багато часу для формування навчальної праці та пропущено сензетивні періоди для розвитку відповідних мисленнєвих дій та операцій. Тому коли такого учня примушують учитися – це породжує у нього протест, наражає на конфлікт зі школою і прискорює входження до девіантних угрупувань.
Дуже часто існує зв’язок між різними видами порушення поведінки через неповноцінність центральної нервової системи підлітків (найчастіше це родові травми, асфіксії, результат ускладнень дитячих хвороб).
Наслідком цих відхилень є порушення розумової активності, емоційна незрілість, відхилення у темпі статевого дозрівання.
Слід підкреслити, що основні прояви відхилень поведінки у неповнолітніх пов’язані саме з формуванням афективної сфери. Більша актуальність проблеми важковиховуваності щодо хлопців пояснюється тим, що сфера афектів та інстинктів у них функціонує більш напружено і через це хлопці важче підкоряються загальноприйнятим вимогам, тому в несприятливому середовищі у них легше виникає та важче коригується негативне ставлення до школи.
Формування відхилень у поведінці тісно пов’язане з педагогічною занедбаністю, у виникненні якої велике значення має примітивність сфери потреб і мотивів.
Відхилення у поведінці підлітків найчастіше пов’язане не з одним , а кількома біологічними та соціальними факторами , їх комплексами.
Так, бурхливе статеве дозрівання вимагає більшої моторної активності, сприяє підвищенню афективної збудливості і конфліктності поведінки, перебудови ієрархії інтересів та потреб, породжує прагнення до більш дорослого способу життя, провокує шкільну дезадаптацію. Підліток з органічною неповноцінністю центральної нервової системи, або занедбаний підліток, вирізняється тим чи іншим ступенем психічної незрілості. За наявності установок на більш дорослий спосіб життя він часто не має реальних планів та уявлень про нього. Недостатній розвиток інтелектуальних інтересів ще більше посилює негативне ставлення до школи, яка асоціюється з неприйняттям, дитячим способом життя.
На початку підліткового віку серед діагностичних критеріїв несприятливого розвитку виділяються: асинхронія соматопсихічного розвитку, варіанти якої тісно пов’язані з типом розладів поведінки: неузгодженість між прискореним фізичним і статевим та сповільненим психічним розвитком (частіше у дівчат), розходження між істинним, паспортним, віком та сповільненим психофізичним розвитком (частіше у хлопців); неузгодженість між прискореним фізичним та затриманим статевим і психічним розвитком.
Значними симптомами порушень розвитку на початку підліткового віку є наявність рис психічної незрілості, таких як: залежність від чужої думки, від ситуації, нездатність активно впливати на неї, схильність до уникання складних ситуацій, слабкість реакції на критику, невираженість власних вольових установок, слабкість самоконтролю та саморегуляції як прояв несформованих основних психологічних передумов переходу до підліткового віку. А також некоригованість поведінки, зумовлена поєднанням інфантильності з афективною збудливістю.
Факторами ризику виникнення вираженої декомпенсації поведінки у перехідному віці є переважання рис незрілості над тенденцією вікового розвитку (нестійкості, афективності, збудливості, розгальмованості потягів, акселерації або ретардації соматопсихічного розвитку).
Фактори, що компенсують відхилення у підлітковому віці , - потяг до позитивних форм самоствердження, гармонійність сексуального розвитку, позитивне ставлення до праці та навчання, цілеспрямованість та продуктивність самореалізації у позашкільних захопленнях (спорт, хобі тощо), орієнтованість на соціально позитивного лідера, стійкість до негативних впливів середовища, що виявляється у реакції негативної імітації, невротичний, а не психопатичний тип реагування на психотравмуючі ситуації.
Соціальна реабілітація дітей девіантної поведінки
Соціальна реабілітація дітей девіантної поведінки – це повна система, яка забезпечує відновлення у них порушених соціальних зв’язків і відносин, ідентифікацію індивіда як суб’єкта власної життєдіяльності.
Аналіз сьогоднішньої практики дозволив виявити деякі принципи соціально-педагогічної реабілітації:
- опора на позитивні якості особистості;
- реабілітація потреби у самоствердженні;
- формування життєвих прагнень;
- розвиток корисних інтересів і вищих духовних цінностей;
- глибока повага і довіра у взаєминах з дітьми.
Виходячи із основних принципів і змісту соціальної реабілітації, можна окреслити соціально-педагогічні завдання і функції , які вона спроможна вирішувати:
Відновлювальну, яка передбачає відновлення тих позитивних якостей, які переважали у суб’єкта до появи девіантної поведінки, звернення до пам’яті індивіда і його добрих справ.
Компенсаторну, суть якої полягає у формуванні в підлітка прагнення компенсувати той чи інший недолік завдяки прояву зусилля в тій галузі, яку він любить і в якій він може швидко домогтися успіху.
Стимулюючу, яка спрямована на активізацію суспільно корисної діяльності підлітка. Вона реалізується завдяки використанню методів схвалення , засудження, тобто обов’язково з проявом оціночного емоційного ставлення до поведінки чи вчинків підлітка.
Виправну, ця функція пов’язана з виправленням негативних якостей підлітків і передбачає застосування різноманітних методів заохочення, переконання, навіювання, прикладу тощо, які сприяють успішній корекції поведінки.
З цього можна зробити висновок, що процес соціальної реабілітації буде здійснюватись успішно в тому випадку, якщо у підлітка розбудити потребу у самовдосконаленні, самовихованні і якщо об’єкт даного процесу стає активним суб’єктом корекційної роботи.
Соціальна корекція девіантної поведінуи передбачає виявлення неблагополуччя в системі відносин дитини з ровесниками, дорослими, а також оздоровлення соціальної ситуації.
Що стосується організаційного аспекту соціальної реабілітації неповнолітніх, схильних до девіантної поведінки, то він передбачає:
-проведення соціально-медико-психолого-педагогічної діагностики клієнта;
-складання індивідуальної комплексної програми реабілітації;
-реалізацію індивідуальної комплексної програми реабілітації;
-збереження і зміцнення соціально значущих результатів корекції особистості.
Ефективність соціальної реабілітації залежить, перш за все, від того, наскільки є адекватним створене соціально-педагогічне середовище і чи спроможне воно надати їм соціальну допомогу і підтримку та сприяти реабілітаційному процесу.
Що потрібно робити фахівцям у ситуації « зустрічі « з проблемною особистістю, схильною до девіантної поведінки?
1.Вступути у взаємодію з школою, сім’єю, близькими друзями.
2.Провести діагностику причин труднощів девіантної поведінки підлітків, розробити і здійснити корекційно-реабілітаційну програму.
3.Забезпечити тимчасове проживання, виховання, навчання і розвиток індивіда, який з тієї чи іншої причини опинився у складній ситуації.
Проектуючи процес соціальної реабілітації , доцільно передбачати у реальній програмі дій відповідні етапи роботи з дітьми, схильними до девіантної поведінки
Загальну систему соціальної реабілітації дітей та підлітків можна представити у такому вигляді і за такою ідеєю – «від девіантної поведінки через соціальну реабілітацію до соціальної адаптації особистості».
Перший етап «Діагностичний»- від 4 до 10 тижнів.
Другий етап «Реабілітаційний» - 9-10 місяців, через 6 місяців перевірка досягнутих результатів, внесення коректив.
Третій етап «Узагальнюючий» - через 1 рік від початку роботи здійснити аналіз застосованої схеми, методів і механізмів соціально-педагогічного впливу.
Проектуючи і реалізуючи програму соціальної реабілітації, соціальний педагог повинен заздалегідь виявити підгрунття результативності діяльності, мобілізувати досягнення науки і досвіду на науковій основі, приділяти увагу прогнозуванню і проектуванню ефективності діяльності, використовувати найновіші інформаційні технології.
Така багатогранна діяльність, безперечно, потребує спеціальних педагогічних технологій соціальної реабілітації, які є своєрідним комплексом, що включає:
- уявлення про заплановані результати;
- засоби діагностики стану вихованця;
- пакет методів педагогічного впливу;
- критерії відбору оптимальних методик соціального виховання для конкретних умов.
У цій ситуації досить ефективним є використання різних методик і тестів, щоб допомогти підліткам усвідомити своє «Я» (вправи на спілкування, ігри-жарти, проблемні ситуації, включення в реальну діяльність тощо).
Особливим успіхом у підопічних користуються ситуації, які водночас дозволяють спеціалістам здійснювати корекцію поведінки учасників тієї #чи іншої змодельованої ситуації (наприклад, ситуації типу «Вибери дерево», «Намалюй у кольорах день», «Зроби свято другу» та інше). Таким чином, перебудова життєвого досвіду індивіда досягається через осмислення вчинку, перевчання у діях, реконструкцію поведінки, шляхом переключення на позитивні установки, позитивні емоції.
У діагностичній роботі з підопічними можна використовувати психодіагностичні та психокорекційні методики:
Визначення типу темпераменту ( Айзенк- підлітковий варіант )
Визначення рівня особистісної та ситуативної тривожності ( Тейлор, Спілберг )
Діагностика соціально-психологічної адаптації ( Роджерс К. і
Раймонд Р.)
Особистісний опитувальник Кеттела.
Вивчення особистості біографічним методом ( за Гриценком Н. )
Експрес-діагностика ( Юсупов І., Верняєва Т. )
Опитувальник Рассела.
Визначення спрямованості особистості (анкета Баса Б. )
Практична частина
Для виявлення підлітків рис девіантної поведінки було використано опитувальник. Він дає змогу виявити інтереси підлітків, їх основні життєві установки та схильності , ставлення до соціальних норм та інститутів, плани на майбутнє тощо.
Інформація, одержана за допомогою опитувальника, дала змогу спланувати індивідуальну роботу з підопічними.
Опитувальник
Пропоную Вам взяти участь у даному дослідженні, результати якого будуть використані для створення сприятливих умов навчання, роботи і відпочинку молоді.
Нас цікавить Ваша думка з приводу того чи іншого питання. Отже, не може бути «хороших» чи «поганих» відповідей.
Опитувальник містить 35 запитань . Для відповіді на кожне з них Вам необхідно вибрати той варіант із запропонованих, який найбільше підходить. Ви можете написати і власний варіант. Для цього в кожному питанні передбачено пункт «інше».
Напишіть деякі дані про себе.
Стать_____________________
Вік_______________________
Школа____________________
Клас______________________
Що Вам найбільше подобається робити у вільний час?
а) читати книги ;
б) дивитися телевізор ;
в) дивитися відео;
г) зустрічатися з друзями;
д) ходити в кіно;
ж) ходити на виставку;
з) працювати на комп’ютері;
і) займатися спортом;
ї) інше.
2. Які фільми Вам подобаються?
а) бойовики;
б) трилери;
в) детективи;
г) еротика;
д) комедії;
е) мюзикли;
є) мелодрами;
ж) «проблемні» фільми;
з) класика кінематографа;
і) інше.
3. Які телепередачі Вас найбільше цікавлять ?
а) політичні огляди;
б) спортивні програми;
в) музичні передачі;
г) телесеріали;
д) покази мод;
е) еротичні шоу;
ж) кінофільми;
з) телеігри;
і) інше.
4. Яка музика Вам найбільше подобається?
а) класичний рок;
б) важкий рок;
в) поп-музика;
г) джаз;
д) кантрі;
е) реп;
ж) фолк;
з) вітчизняна естрада;
і) класична музика;
ї) авторська пісня;
й) інше.
5. Що Ви звичайно читаєте у вільний час? (Крім шкільної програми?)
а) поезію;
б) науково-популярну літературу;
в) детективи;
г) фантастику;
д) романи;
е) пригодницьку літературу;
ж) еротичну літературу;
з) газети (які?);
і) журнали (які?);
ї) інше;
к) читаю мало;
л) не читаю взагалі.
6. Що таке, на Ваш погляд, «здоровий спосіб життя»?
а) не вживати алкоголю;
б) не курити;
в) займатися спортом;
г) повноцінно та правильно харчуватися;
д) не вживати наркотиків;
е) не вести невпорядковане статеве життя;
ж) вести осмислене життя;
з) жити повноцінним духовним життям;
і) інше.
7. Чи вважаєте Ви для себе за необхідне дотримуватися принципів здорового способу життя?
а) так;
б) ні;
в) частково;
г) ця проблема поки що мене не турбує;
д) інше.
8. Якби Ви дізналися , що Ваш друг (подруга) вживає наркотики , Ви б:
а) негайно припинили б із ними стосунки;
б) продовжили б дружити , не звертаючи уваги;
в) постарались би допомогти позбавитись від цієї звички;
г) попросили б дати Вам спробувати;
д) інше.
9. Як Ви ставитеся до рекету?
а) вважаю його необхідним елементом ринкової економіки;
б) вважаю це явище неминучим;
в) вважаю рекет заняттям , достойним справжнього чоловіка;
г) вважаю, що це один із небагатьох способів мати гроші;
д) якби була можливість, зайнявся б рекетом сам;
е) вважаю це явище ганебним;
є) інше.
10.Чи вважаєте Ви проституцію прийнятним способом заробляти гроші?
а) вважаю, що ця робота не гірша від іншої;
б) ставлюся з огидою;
в) можу заявити себе в цьому бізнесі;
г) вважаю, що із цим необхідно боротись;
д) проституція – це спосіб одержати за власне задоволення великі гроші;
е) інше.
11.З якого віку, на Вашу думку, можна починати статеве життя?
а) з 11 років;
б) з 12 років;
в) з 13 років;
г) з 14 років;
д) з 15 років;
е) з 16 років;
є) з 17 років;
ж) після 18 років.
12.Як Ви ставитеся до проблеми ранньої вагітності?
а) з осудом;
б) вважаю це особистою справою кожного;
в) вважаю , що чим раніше, тим краще;
г) інше.
13.Якби Ви дізналися, що Ваша подруга збирається зробити аборт, Ви б:
а) засудили її;
б) спробували б відмовити;
в) підтримали морально;
г) вважали б це особистою справою;
д) вважаю, що аборт – це справжнє вбивство;
е) вважаю, що через це рано чи пізно проходить кожна жінка;
є) інше.
14.Наскільки Ви обізнані щодо засобів безпечного сексу?
а) моїх знань цілком достатньо;
б) знаю практично все;
в) знаю дуже мало, хотів(ла) б знати більше;
г) не знаю і не хочу знати;
д) інше.
15.Чого Ви боїтеся понад усе в цьому житті?
а) стати жертвою катастрофи (авіа-, авто-, залізничної тощо);
б) стати наркоманом;
в) захворіти на СНІД;
г) втратити житло;
д) стати інвалідом, прикутим до ліжка;
е) стати жертвою вуличних безчинств, бійки;
ж) піддатися нападу злочинців;
з) збожеволіти;
й) стати жертвою екологічної катастрофи;
і) стати учасником громадянської війни;
ї) бути відкликаним до війська;
к) інше.
16. Наскільки безпечно Ви себе почуваєте?
а) нічого та нікого не боюсь;
б) ніколи не мав справи зі справжньою небезпекою;
в) небезпечні ситуації виникали, але з ними впорався;
г) досить часто доводилося зустрічатися з небезпекою;
д) у вечірній час вважаю за краще сидіти вдома;
е) інше.
17.Чи хотіли б Ви мати зброю? Яку?
а) газовий балончик;
б) газовий пістолет;
в) револьвер;
г) холодну зброю (ніж, стилет тощо);
д) інше.
18.Як Ви вважаєте, що втримує людей від порушення законів?
а) страх бути покараним;
б) осуд близьких;
в) осуд інших людей;
г) совість;
д) небажання завдати неприємностей близьким;
е) порушення закону шкодить іншим;
є) інше.
19.Що, на Вашу думку, необхідно зробити для запобігання злочинності?
а) ввести суворіші покарання;
б) збільшити кількість правоохоронців;
в) інше.
20.Чи достатньо суворі закони в нашій державі?
а) так;
б) ні.
21. Чому, на Вашу думку, люди скоюють правопорушення?
а) вони не знають законів;
б) їх примушує це робити життя;
в) до цього спонукають їх природні погані схильності;
г) під впливом інших;
д) інше.
22.Якої Ви думки про людей, що порушують закони?
а) вони звичайні люди;
б) це погані люди;
в) більшість із них звичайні люди;
г) більшість із них погані люди.
23.Чи справедливі, на Вашу думку закони в нашій державі?
а) справедливі;
б) несправедливі;
в) більшість із них справедливі;
г) більшість із них несправедливі;
д) інше.
24.Чи викликають у Вас довіру працівники правоохоронних органів?
а) більшість викликає;
б) більшість не викликає;
в) всі викликають;
г) всі не викликають;
д) інше.
25.У нашій державі з’явились заможні (багаті) люди. Як, на Вашу думку, вони розбагатіли?
а) чесним шляхом;
б) нечесним шляхом;
в) більшість – чесним шляхом;
г) більшість – нечесним шляхом;
д) інше.
26.Нашою країною керують чесні та достойні люди.
а) так;
б) ні;
в) більшість із них чесні та достойні люди;
г) меншість із них чесні та достойні люди;
д) інше.
27.Як ви вважаєте, Вас чекає щасливе , радісне майбутнє?
а) так;
б) ні;
в) швидше так;
г) швидше ні.
28.З чим Ви пов’язуєте свій життєвий успіх?
а) з чесною працею;
б) зі сприятливими життєвими обставинами;
в) зі щасливим випадком;
г) з допомогою інших;
д) інше.
29.Для того, щоб досягти успіху в житті, потрібно:
а) мати освіту;
б) мати зв’язки і підтримку;
в) бути висококваліфікованим фахівцем;
г) мати щасливий випадок;
д) інше.
30.Чи викликають у Вас повагу представники старшого покоління ?
а) вони прожили марне життя;
б) їхнє життя було дуже нецікавим;
в) я заздрю їм;
г) я співчуваю їм;
д) я поважаю їх;
е) я не поважаю їх;
є) інше.
31.Як Ви ставитеся до життя, що вирує навколо Вас?
а) я задоволений ним;
б) я не задоволений ним;
в) воно здається мені не організованим добре;
г) переважно воно задовольняє мене;
д) переважно воно не задовольняє мене.
32.Ви почуваєтеся:
а) людиною щасливою;
б) людиною нещасливою;
в) частіше щасливою;
г) частіше нещасливою;
д) інше.
33.Яка професія (вид діяльності) видається Вам найбільш престижною, гідною?
а) науковий працівник;
б) викладач;
в) військовий;
г) лікар;
д) працівник сфери обслуговування;
е) інженер;
ж) робітник;
з) фермер;
і) бізнесмен;
ї) юрист;
й) охоронець;
к) економіст;
л) інше.
34.Якби була можливість вибору, у якому навчальному закладі Ви хотіли б навчатись?
а) там, де навчаюся сьогодні;
б) у звичайній середній школі, але не в тій, де навчаюся тепер;
в) у гімназії;
г) у ліцеї;
д) у спецшколі з поглибленим вивченням окремих предметів (яких?);
е) хотів би вчитись індивідуально. На курсах з вивченням лише окремої професії (якої?);
ж) інше.
35.Як Ви вважаєте, чи достатньо добре школа готує Вас до майбутнього життя?
а) так, достатньо;
б) недостатньо;
в) вважаю, що наша освіта дуже відстала від життя;
г) інше.
36.Що або хто підтримує Вас у важку хвилину життя?
а) друзі;
б) батьки;
в) природа;
г) релігія (яка?);
д) мистецтво ( яке?);
е) хобі (яке?)
ж) інше.
Комплекси вправ
для дітей з девіантною поведінкою
У корекційній роботі з девіантними підлітками особливо успішні психотерапевтичні прийоми, що гармонізують роботу правої та лівої півкуль. А також розвивають міжкульові зв’язки.
Комплекс № 1
Горизонтальна вісімка. Спочатку намалюйте на дошці чи великому плакаті вісімку. Потренуйтеся малювати вісімку в повітрі. Сядьте прямо. Щиколотку правої ноги покладіть на праве коліно, розвернувши ногу якомога горизонтальніше. Правою рукою обхопіть нижню частину гомілки лівої ноги і за її стопу (ліву) візьміться лівою рукою, рот напіввідкрийте, язик підійміть до піднебіння. Удих слід робити через ніс на рахунок «1-2-3-4». Вправу робіть із зажмуреними очима. На вдиху уявіть кільце, що йде зверху праворуч і вгору (рахунок «1-2-3-4»), на видиху – кільце, що йде зверху праворуч і вниз (рахунок «1-2-3-4»). Потім ця вісімка з рівня уявлення повинна перерости в чітку образну картину. Діти повторюють цю вправу тричі, дорослі вісім разів.
Домінуюче опускання руки. Вправа виконується вдвох стоячи. Один повільно і рівномірно піднімає праву руку до горизонтального положення (рахунок «1-2-3-4») , після чого інший опускає цю руку у три етапи: Перший етап: створення легкого зусилля м’яза руки (рахунок «1-2-3-4-5-6-7»), час – 7 с. Другий етап: створення великого напруження (рахунок «1-2-3-4-5-6-7»), час – 7 с. Опускання руки повторюється тричі. При цьому не можна братися за суглоби, також слід намагатися не травмувати м’яза: вправа повинна приносити приємні враження . Ліву руку можна використовувати замість правої руки, якщо підсилюють праву півкулю. Праворукість чи ліворукість не враховується.
Перехресна маріонетка. (для правої півкулі). Вправа виконується стоячи. На рахунок «1-2-3-4-5-6-7» повільно і рівномірно піднімайте ліву ногу, зігнуту в коліні до рівня стегна. Коли нога піднята до горизонтального рівня, правою рукою робіть зусилля для ноги у три етапи. Перший етап:легеньке зусилля м’яза ноги – 7 с. Другий етап: значне посилення – 7с. Третій етап: домінуюче опускання ноги – 7с. Руки при цьому зручніше прикладати трохи вище коліна. Лівою рукою можна на щось обпертися чи втримати її, відставивши вбік і зігнувши в лікті. Спина повинна бути прямою. Вправа виконується тільки для лівої ноги. Діти виконують вправу тричі, а дорослі – вісім разів.
Перехресна маріонетка ( для лівої півкулі) . Виконується так само, як і для правої, але піднімається права нога. Посилення робиться лівою, а не правою рукою. Ця вправа максимально відкриває роботу правої півкулі. Вона виконується тричі.
Однобічна маріонетка. Виконується стоячи. Повільно на рахунок «1-2-3-4-5-6-7» піднімається права нога, посилення у три етапи створюється теж правою ногою. Спина пряма. Діти повторюють тричі, дорослі – вісім разів.
Посилення руки (без домінуючого опускання). Виконується вдвох. Один повільно і рівномірно на рахунок «1-2-3-4-5-6-7» піднімає праву руку до горизонтального положення. Інший робить посилення руки у два етапи. Перший етап: легке посилення (рахунок «1-2-3-4-5-6-7»). Другий етап: велике посилення (рахунок «1-2-3-4-5-6-7»). Щоб рука дитини не злітала вгору після другого посилення, партнер плавно, поступово і легко опускає його руку, а той так само плавно продовжує опускати її до кінця (рахунок «11-2-3-4-5-6-7»). Діти виконують цю вправу тричі, дорослі – вісім разів»).
Комплекс № 2
Затамуйте подих. Зробіть глибокий вдих і затамуйте подих наскільки це можливо. Можна внести елемент змагання у групі.
Спільні рухи очей і язика. Очима і висунутим з рота язиком робіть спільні рухи з боку в бік, обертаючи їх по колу, по траєкторії горизонтальної вісімки. Спочатку відпрацьовуються односпрямовані рухи, потім – різноспрямовані.
Бідолашна голова. Зробіть повільні нахили голови до плечей, потім рухи, що кивають. Зробіть кругові рухи головою в один бік, потім в інший.
Бити на сполох. Бігаючи по кімнаті, розмахуйте руками і голосно кричіть. За командою зупиніться і розслабтеся. Можна виконувати вправу сидячи чи лежачи на підлозі.
Намет. Можна сидіти чи стояти, поставивши ноги на ширину плечей. Руки, зігнувши в ліктях, розташуйте на рівні грудей і з’єднайте пальці у вигляді намету. Увагу зосередьте на пульсації в пальцях. Рот напіввідкрийте, язик на піднебінні, удих через ніс, видих через рот. Замружте очі. Ця вправа виконується тричі.
Паралелі. Для виконання вправи пропонується аркуш цупкого паперу з намальованими на ньому чорною тушшю двома паралелями. Розташовується на відстані 20 см від очей. Необхідно протягом 45 с дивитися на центр аркуша, між паралелями, після чого погляд переведіть на світле тло. З появою постобразу, очі зажмурені, а паралелі подумки переведіть у центр чола, після чого якийсь час дивіться на них у такому положенні. Вправу можна повторювати до трьох разів.
Пуантизм. Візьміть великий аркуш паперу й акварельні фарби. Використовуючи фарби, пальцями рук (без пензлика) на папері зробіть малюнки на вільну тему. Можна використовувати дзеркальне малювання двома руками одночасно. Добрі результати приносить малювання фарбами пальцями ніг.
Один із видів девіантної поведінки є асоціальність.
Асоціальність—свідчення моральної неповноцінності, відсутності вищих соціальних почуттів, виявляється в ігноруванні етичних норм.
Ознаки асоціальності:
нехтування своїми обов’язками, невиконання обіцянок;
потяг до насолод і гострих відчуттів без обмежень і затримок;
неприйняття критики, ворожість до людей, які прагнуть тримати дитину в соціально допустимих рамках;
нестійкість бажань – від бурхливих афектів до нудьги, роздратування, злість;
крайній егоїзм, себелюбство, нескромність;
застосування силових методів розв’язання конфліктів;
- користолюбство.
Для виявлення асоціальності була використана наступна анкета.
АНКЕТА
Дитина часто порушує правила поведінки, встановлені вихователем.
Любить сміятися з інших.
Кривдить своїх товаришів: б’є їх, штовхає, дражнить.
Часто говорить одне, а робить інше.
Розповідає непристойні історії, вживає нецензурні слова.
Переконана, що її пустощі нікому не шкодять.
Для своєї користі часто обдурює інших.
Інші діти скаржаться, не хочуть гратися з нею.
Докучає людям, розповідаючи жахливі історії, про які дізналася з кінофільмів і розмов між дорослими.
Виявляє жорстокість до тварин, нищить без потреби рослини.
Результати анкетування було оброблено за такою шкалою:
8-10 балів - високий ступінь асоціальності;
4-7 балів - середній ступінь асоціальності;
1-3 бали - низький ступінь асоціальності.
Серед 63 опитаних виявилося:
20% підлітків з високим ступенем асоціальності;
35% підлітків із середнім ступенем асоціальності;
45%підлітків з низьким ступенем асоціальності.
Діти з високим рівнем були включені до психокорекційної програми асоціальності.
Оскільки таким дітям треба давати змогу частіше потрапляти в становище жертв агресії та маніпуляції з боку інших, для них підібрано спеціальну систему вправ, ігор і бесід. Таке навчання на особистому прикладі проводилося у ігрових ситуаціях з наступним аналізом дій персонажів. Діти отримували похвалу за стриманість, проявлену ввічливість, добрі вчинки. Вони вчилися об’єктивно оцінювати свої знання, вміння, якості та бажання, ставити перед собою виважені, узгоджені з можливостями цілі.
Вправи, етюди, ігри, бесіди
Допитливий.
По вулиці йшов чоловік і ніс у руці спортивну сумку, в якій лежало щось дуже велике. Хлопчик це помітив і схотів довідатися, що саме лежить у сумці. Чоловік йшов швидко і не помічав хлопчика. А той вився навколо перехожого: то з одного боку підбіжить до нього, то з іншого і, витягуючи шию, заглядав у напіввідкриту сумку. Раптом чоловік зупинився, поклав сумку на землю, а сам зайшов у телефонну будку. Хлопчик присів навпочіпки біля сумки, ледь потягнув за блискавку і заглянув всередину. Там лежали дві звичайні ракетки. Хлопчик розчаровано махнув рукою, встав і не поспішаючи пішов додому.
Запитання. 1) Чи правильно вчинив хлопчик, заглянувши у чужу сумку? 2) Що міг би подумати чоловік, якби він бачив, що робить хлопчик?
Етюд вимагає вираження інтересу, вчить стриманості і розсудливості.
Смачні цукерки.
У дівчинки в руках уявний кульок (коробка) із цукерками Вона простягає його по черзі дітям. Вони беруть по одній цукерці і, дякуючи дівчинці, потім розгортають папірці і беруть цукерки в рот. По дитячих обличчях видно, що частування смачне.
Етюд супроводжується музикою Т.Кассерна «Медові цукерки».
Міміка – жувальні рухи, посмішка.
Етюд виховує у дітей доброчинність.
Старий гриб
Старий гриб ось-ось упаде. Його слабка ніжка вже не витримує ваги великого капелюха, що розкис.
Тілесні прояви. Стояти, ноги розставлені, коліна трохи зігнуті; плечі опущені, руки висять вздовж тіла, голова хилиться до плеча.
Запитання . 1) Як почувається старий гриб? А стара людина? 2) Що треба знати про стареньких? 3) Як їм можна допомогти?
Провина
Хлопчик розбив вазу, і мама його сварить. Він відчуває свою провину.
Тілесні прояви. Голова нахилена вперед і втягнута в плечі, плечі підняті; ноги прямі, п’яти стулені; руки висять вздовж тіла. Міміка. Брови йдуть угору і насуплюються, кутики губ опущені.
Запитання. 1) Що б ви сказали мамі, якби розбили вазу? 2) Як треба поводитися із хатніми речами?
Соромно.
Хлопчик Коля випадково зламав перемикач у телевізорі. Він злякався, що мама його покарає. Коля сказав, що перемикач зламав його маленький братик. Брата покарали. Колі стало дуже соромно.
Тілесні прояви. Голова нахилена вперед, брови насуплені, кути рота опущені.
Спиною до спини.
Діти сідають спиною до спини один до одного. Завдання – домовитися про щось або розповісти щось один одному. Краще, якщо тему для розмови діти вигадають самі, але й дорослий може їм у цьому допомогти. Можливий і такий варіант цієї вправи, коли спиною до спини сидять дорослий і дитина.
Запитання. 1) Чи було Вам зручно? 2) Чи не хотілося Вам щось змінити?
Ця гра спрямована на те, щоб розвинути уміння дітей домовлятися один з одним і показати, як важливо для цього бачити свого співбесідника.
Казка навпаки.
Відома дітям казка розігрується у двох частинах: 1-а частина- із звичними образами казкових героїв. 2-а частина – риси характеру казкових героїв змінюються на протилежні. Кожна дитина грає одного і того самого персонажа і в першій і у другій частинах гри.
Запитання. 1) Кого легше грати (доброго чи злого, хитрого чи чесного)? 2)Як у житті люди ставляться до різних характерів? 3) Чи трапляються у житті такі ситуації?
Ця гра спрямована на розширення поняття про різні стилі поведінки і усвідомлення найбільш оптимального.
Новосілля.
Дітям пропонується намалювати свої портрети і «поселити» їх у будиночок, малюнок якого висить на дошці. Потім діти всі разом розфарбовують будинок фарбами.
Ця гра спрямована на формування почуття єдності з групою.
На кого я схожий.
Діти сідають у коло. Вибирається одна дитина, а всі інші відповідають на запитання дорослого: «На яку тварину вона схожа?», «На якого птаха?», «На яке дерево?», «На яку квітку?» тощо. Власні варіанти може пропонувати і сама дитина, і так далі по колу.
Ця гра спрямована на те, щоб допомогти дитині краще пізнати себе й риси свого характеру.
10.Увічлива дитина.
У залі на стільцях сидять діти. Звучить музика е.Жака-Далькроза «Ритмічний етюд». Входить дитина і ввічливо вітається з кожним із присутніх по черзі.
11.Ябеда
Хлопчик заважає малювати дітям, які сидять за столом. Він, то забирає собі всі олівці, то псує чужі малюнки. Діти проганяють його. Хлопчик із плачем біжить до своєї мами і скаржиться, що його скривдили.
Під час етюду звучить музика С.Сломінського «Ябеда».
Запитання. 1) Чи мав хлопчик право скаржитися на дітей? 2) Якби інші діти таким самим чином кривдили його, як би він почувався?
Етюд та його обговорення допомагають дітям дати моральну оцінку мотивів поведінки.
Повторний зріз дав наступні результати :
У 35% дітей, що входили до корекційної групи при повторному опитуванні виявився низький рівень асоціальності. У 40% дітей виявили середній рівень асоціальності . І у 25% дітей , що входили до корекційної групи рівень асоціальності залишився високим.
Процес зміни відношення до оточуючого середовища довготривалий і вимагає уважного ставлення, терпіння, розуміння ситуації з боку батьків, вчителів, лікарів, психологів, соціальних працівників до дітей, що опинилися в складній ситуації і не можуть самостійно вирішити свої проблеми або зробити правильний вибір. Лише спільними зусиллями можна домогтися позитивних результатів.
Література
Соціальна робота. Технологічний аспект. / за ред. Проф. А.Й.Капської. К. 2004
Актуальні проблеми соціально-педагогічної роботи./А.Й.Капська. К. 2002
Психологічний інструментарій / упоряд. С.Максименко К.2004
Психологічний інструментарій/ Упоряд. С.Максименко К. 2003
Бібліотека «Шкільного світу» Психолог на батьківських зборах/ Упоряд. О.Главник. К. 2003
Бібліотечка соціального працівника. Соціально-психологічний супровід клієнтів./ С.В.Васьківська. К.2006
Бібліотечка соціального працівника. Освітні профілактичні програми./ Т.Бойченко К. 2006
Бібліотека «Шкільного світу» Психічне здоров’я дитини/ Т.Гончаренко. К. 2003
Діагностика і корекція емоційних станів молодших школярів/ Житомирський обласний інститут післядипломної педагогічної освіти/ Упоряд. О.М.Вознюк

РМЦ відділу освіти
Новоград-Волинської райдержадміністрації

Соціальна робота
з дітьми, що мають девіантну поведінку

Соціальний педагог Городницької
ЗОШ І-ІІІ ступенів
Ковальова А.Б.

2006 рік

#

#