Author: COMP

З досвіду роботи методичного центру Новоград-Волинського району
Укладач—Якубович О.В.

Профілактика професійного вигоряння педагогів

Матеріали уклала О.В. Якубович—керівник психологічної служби відділу освіти Новоград-Волинської райдержадміністрації
Затверджено — 16.11.2008 року рішенням науково-методичної ради методичного центру відділу освіти Новоград-Волинської райдержадміністрації
Методичні рекомендації адресовані керівникам загальноосвітніх навчальних закладів, практичним психологам та соціальним педагогам шкіл району.
Досягнувши висот в інформаційних технологіях, зробивши одне за іншим відкриття в різних областях наук, людина, здавалося б, зробився відважніше й сильніше. Начебто воїн, що загартувався в битвах. Але на "поле брані" незмінно залишається величезна кількість поранених. А саме: нас самих. Не тому що природа набагато сильніше (хоча це так), а тому, що душу людини їм самим мало збагнена, а тому особливо уразлива.
2 роки тому ми звернули увагу на те, що більшість учителів, навіть початківців, постійно перебуваючи у своїй професійній ролі, поширюють її на всі інші сфери свого життя, не можуть вийти з її, що негативно позначається на їх фізичному й емоційному самопочутті. Багато хто скаржаться на поганий сон, не минаючу утому, головні болі, підвищену дратівливість не тільки з учнями, колегами по роботі, але й зі своїми домашніми. Всі частіше вони починають говорити про те, що в них немає більше сил так працювати, не залишилося ніяких почуттів: "Мені нема чого віддавати іншим. Я виснажений. Я вигорів".
Цей своєрідний стан одержав назву "вигоряння особистості".
Сам термін уведений в 1974 році й дуже цікаво переводиться із грецької мови як "припинення горіння". Це стан фізичного стомлення й розчарування, що виникає в людей, зайнятих в альтруїстичних професійних областях. Він супроводжується також емоційним виснаженням, деперсоналізацією, зниженням працездатності (по дослідженнях Маслоу і Джексона).
Саме педагоги саме й стали тією категорією, що найбільш піддана вигорянню. Подивитеся, як це підтверджують дослідженням фахівця Гарі Чернисса. Ризику вигоряння піддаються:
люди, перевантажені відповідальністю, довгостроково й інтенсивно працюючі;
прагнучі до неодмінного успіху;
не мають інтересів крім роботи або мають їх занадто мало;
упевнені в тім, що вони є єдиними, хто здатний зробити цю роботу.
Умови роботи педагога є основними причинами виникнення вигоряння:
стрес, викликаний безліччю вимог, які безупинно підсумуються в різних сферах нашої життєдіяльності
неспокійна обстановка на роботі, що вимагає стійкої уваги й напруги, єдиним сталістю якої є її постійна мінливість
не завжди розумна організації праці
неуважність до свого здоров'я
Виявляється, що часто зустрічаються й так знайомі всім симптоми: загальне почуття утоми, ворожості до роботи, почуття занепокоєння, розбитості й роздратування, негативна установка на життєві перспективи, бажання перемінити професію, депресія й т.д. указують на розвиток синдрому професійного вигоряння.
У людини, підданого вигорянню першого ступеня, проявляються помірні, недовгі й випадкові ознаки. У цьому випадку людина може допомогти собі сама (шляхом розслаблення, організації перерв у роботі).
На другій стадії вигоряння симптоми проявляються більш регулярно, носять більше затяжний характер і сутужніше піддаються корекції. Звичайні способи лікування тут неефективні, для турботи про себе потрібні додаткові зусилля.
Ознаки й симптоми третьої стадії вигоряння є хронічними. Спроби подбати про себе не приносять результату, а професійна допомога може не дати швидкого полегшення.
На перших двох стадіях вигоряння людина може відновитися, але щоб "повернутися", йому необхідно або навчитися жити з тим, що є, або змінити ситуацію. На думку Христини Маслах повністю вигоріла людина, імовірно, не зміниться.
Ми воліємо вірити, що вигоряння не є неминучим, а скоріше повинні бути початі профілактичні кроки, які можуть запобігти, послабити або виключити його виникнення.
На основі аналізу причин вигоряння ми виділили два основних шляхи його профілактики:
Допоможи собі сам. Педагог, використовуючи методи саморегуляції, релаксації може допомогти собі уникнути захворювання або ліквідувати його перші симптоми.
Професійної допомога в профілактиці й подоланні синдрому вигоряння. Тут навантаження лягає на плечі керівників освітніх установ, психологів, методичних служб.
У діяльності нашої методичної служби ми визначили три напрямки профілактики вигоряння:
Інформування.
Емоційна підтримка.
Створення системи справ, що підвищують значимість педагогічної професії.
Інформування. У цей час педагоги погано інформовані про ознаки й причини вигоряння. За результатами опитування, проведеного серед учителів з'ясувалося, що 72% опитаних не знають, що таке професійне вигоряння. Вони інтуїтивно почувають порушення свого самопочуття й поводження. Але не можуть його правильно оцінити, а тим більше допомогти собі. 49% учителів пропонують деякі варіанти подолання синдрому вигоряння. Але доступна література, що допомагає перебороти вигоряння, відсутній. Тут наше завдання - проінформувати вчителів і керівників про те, як загальнодоступними методами допомогти собі не занедужати. Тим більше що на перших етапах це не так складно й залежить тільки від самої людини. Нами складений пакет матеріалів "Допоможи собі сам: способи профілактики професійного вигоряння педагога", що може бути дуже корисний педагогам і освітнім установам. Він використається нами при проведенні тренінгів . Ми прагнемо до того, щоб педагог зрозумів: "Саме головне - почути, допомогти, полюбити самого себе"
Емоційна підтримка В цій ситуації дуже важливо навчитися знаходити у своєму житті те, що могло б підтримати й порадувати. Спілкування значно підвищує ступінь задоволеності працею, допомагає зняти емоційна напруга.
Створення системи справ, що підвищують значимість педагогічної професії. Деякі дослідники більшу відповідальність за вигоряння педагогів покладають на керівників. Керівникові необхідно так структуровати роботу й організовувати робочі місця, щоб справа стала більше значимим для працівника. У рамках своїх можливостей ми спробували знайти способи підвищення значимості професії педагога. Другий рік ми займаємося проблемою вдосконалювання структури методичної роботи району (можна б було говорити про результати, але неясне положення у зв'язку з реорганізацією), намагаючись дати можливість кожному педагогові виявити себе, спробувати себе й свої сили, одержати задоволення від професії. Вона містить у собі такі традиційні форми роботи, як проблемні семінари, РМО, постійно діючі семінари, систему індивідуальних консультацій.
Для педагога не завжди найважливішими є матеріальні стимули (хоча цю базову потребу не можна ігнорувати), але не менш значимі й моральні. Задоволенню потреби у визнанні, самоствердженні, самовираженні служать такі цікаві форми роботи, застосовувані методичною службою як:
участь у педагогічних читаннях;
участь у краєзнавчих читаннях;
узагальнення досвіду роботи педагога. Нами розроблені й використаються методичні рекомендації з узагальнення досвіду роботи. Ділова гра "Естафета передового досвіду" не тільки вчить методиці опису, але й показує, що навіть невеликий досвід може бути важливий і оцінений по достоїнству;
огляд педагогічних досягнень, що завершив роботу над єдиною методичною темою району й став дійсним святом учительської мудрості й таланта;
щорічний конкурс "Учитель року" (районний тур і участь в обласному турі);
Проводиться щорічне районне свято "Обдарованість року", що стало підведенням підсумків року, представляє учительському співтовариству району удачі, успіхи, заслуги педагогів і їхніх учнів.
Сил, звичайно, іде багато й у нас і в педагогів, але ми думаємо, що наша робота безсумнівно приносить свої плоди. Тим більше що ми намагаємося обов'язково заохотити своїх учителів.
Нами уведена й використається наступна система заохочень педагогів:
премія за підсумками року й участі в методичній роботі;
подяка в наказі;
коштовний подарунок;
відгул
напрямок на престижні курси перепідготовки й підвищення кваліфікації;
Позачергове підвищення кваліфікації (на підставі Положення про районного тура конкурсу Вчитель року");
рекомендація узагальнення досвіду даного педагога;
подання до нагородження;
участь і подання до нагородження на районних зборах за підсумками року.
Задоволення від роботи якоюсь мірою може окупити щиросердечні витрати. Тут дуже важливо, щоб педагог знав, що його праця буде оцінений, причому оцінено об'єктивно. Провівши невелике дослідження, ми визначили фактори-мотиви, які можуть зробити роботу педагога більше ефективної. І це дослідження повністю підтвердило наші висновки й спостереження. Вони виділили:
наявність можливостей для творчого росту, рівень заробітної плати - 89%;
інтерес до роботи в школі - 53%;
наявність технічних засобів навчання, що сприяють ефективній роботі - 53%;
усвідомлення корисності своєї праці - 44%;
стабільність положення вчителі в школі - 44%;
гарні взаємини в колективі - 39%;
високий рівень відповідальності за свою працю - 28%.
Самі педагоги, визначаючи шляхи профілактики вигоряння назвали наступні:
любов до дітей;
стимулювання вчителя;
самоосвіта, курси, семінари;
знайти джерело натхнення й самовдосконалення;
прагнення до професійного росту;
установити віковий ліміт роботи вчителем (не більше 20 років).
Звичайно, ми далекі від повного рішення проблеми професійного вигоряння, але адже це залишається проблемою навіть для професіоналів. Але ми хочемо, щоб наші педагоги, співробітничаючи з нами, зрозуміли справедливість слів експерта по професійних стресах Гарі Чернисса "Ми не можемо бути більшим, ніж ми є..., але те, що ми є, набагато більше, ніж ми думаємо".
Додаток №1
Оцінка психологічного клімату в педагогічному колективі.
Вам пропонується оцінити рівень соціально-психологічного клімату в педагогічному колективі за полярними профілями: -3,-2,-1,0,1,2,3.
Оцініть, будь ласка, як виявляються перераховані нижче властивості психологічного клімату у Вашому педагогічному колективі.
Зачитайте уважно запропонований текст зліва, а потім – справа і після цього оберіть оцінку, яку Ви можете дати в тому чи іншому випадку, яка, на Вашу думку, відповідає реальності.
Критерії оцінювання:
3 – якість проявляється в колективі завжди
2 – я кість проявляється в колективі в більшості випадків
1 – якість проявляється зрідка
0 – проявляються в однаковому ступені як та, так і інша якості

	Переважає життєрадісний настрій в колективі	3 2 1 0 -1 -2 -3	Переважає подавлений настрій у колективі
	Доброзичливість у відносинах, взаємні симпатії	3 2 1 0 -1 -2 -3	Конфліктність у відносинах
	У відносинах між групами всередині колективу існує взаємна повага, розуміння	3 2 1 0 -1 -2 -3	Групи конфліктують між собою
	Членам колективу подобається проводити час разом, брати участь у спільній діяльності	3 2 1 0 -1 -2 -3	Виражають негативне відношення до колективної праці
	Успіхи чи невдачі визивають співчуття всіх членів колективу	3 2 1 0 -1 -2 -3	Успіхи або невдачі товаришів залишаються непоміченими колективом чи визивають заздрість або зловтіху
	З повагою відносяться до думки один одного	3 2 1 0 -1 -2 -3	Кожен рахує свою думку головною і не прислухається до думок інших.
	Досягнення і поразки колективу сприймаються як свої особисті	3 2 1 0 -1 -2 -3	Досягнення чи невдачі колективу не знаходять відгуку у членів колективу
	У важкі хвилини для колективу виникає моральна єдність всіх членів колективу	3 2 1 0 -1 -2 -3	У важкі хвилини у колективі виникають непорозуміння, лайки
	Почуття радості за колектив, якщо його позитивно відмічають на всіх рівнях	3 2 1 0 -1 -2 -3	До привітань та заохочень тут відносяться з прохолодою
	Колектив активний, повний енергії	3 2 1 0 -1 -2 -3	Колектив інертний та пасивний
	Доброзичливо відносяться до нових членів колективу	3 2 1 0 -1 -2 -3	Нові члени колективу почувають себе тут зайвими, до них виявляють ворожість
	Спільні справи вирішуються всіма, велике бажання працювати спільно	3 2 1 0 -1 -2 -3	Колектив неможливо підняти на спільну працю
	В колективі існує справедливе відношення до всіх членів, підтримують слабких, виступають на їх захист	3 2 1 0 -1 -2 -3	Колектив явно розділяється на «привілейованих» та неповажливе ставлення до слабких

#

#